דני איננו. תחושת אובדן זה דבר שמרגישים וכל אחד מרגיש לעצמו ולפי מה שהוא. אני רוצה לשתף אתכם בתחושת האובדן הפרטית שלי. 
שוב לא אשמע בקו את הקול המחוספס והחם אומר "אז לאן נוסעים השבוע?" . 
לא אבשר לקרין בהתלהבות "שלזינגר אמר שיגיע!". 
לא אראה את הדמות הרכונה על ה-CBR-900 עם קוקו של שער לבן מציץ מאחורי הקסדה. 
לא אהנה מהנוכחות של האיש שקורנת שמחת חיים, ישירות, ביטחון  ועקשנות- והוא אומר את זה ככה, בלי מילים. 
לא אראה אותו במהלך הטיול מתנדב שוב ושוב לסמן פניות, מעמיד את האופנוע החזק במקום ומחכה  בסבלנות למאספת. 
מה שאני ראיתי בדני זה שהוא אהב לחיות וחי כמו שאהב. אני שמח על הזכות שהיתה לי להכיר אותו ולהנות ממנו ומנוכחותו. האור והכח שקרן ממנו ימשיך ללוות אותי וגם הגעגועים.