51 דו"גים מחוזקים ב-2 קופסאות מרובעות גלגלים, ארוחת צהריים על טהרת הצבר על רקע מטע צברים המתפרס מאופק לאופק. נסיעה צפונה כשאור השמש שלפני שקיעה צובע את הירוק של השדות בתאורה דרמטית. איך בכלל הגעתי לכל זה? העיניים מצטמצמות, התמונה מתערפלת…
בוקר, מוקדם. מוקדם מאד. שבע וחצי. תחנת דלק סיירים . יובל קנון מסתכל עלי בעצב – הוא עדיין לא התעורר. לעומת זאת אורנית מגיעה זוהרת "...הצלחתי להתעורר בזמן הפעם!". הרבה פרצופים שכיף לראות. הרבה דו"גים יפים– מכל  סוג, גיל, וצבע. ראובן גרינברג למשל, מגיע על סוזוקי  850GS יפהפה, מדוגם לנסיעות ארוכות. אני מחייך, נזכר באסף לוין ופיני נוסבאום – כנראה שהאופנוע הזה בוחר לו את הבעל לפי אותו מפרט – רגוע אבל עם נוכחות ברורה.
החבר'ה מבקשים את תוכנית היום על נייר ונענים בלשון רפה: אצל גדי..., אצל גדי... וגדי מגיע רגע אחד לפני היציאה– איכשהו הוא הצליח לדחוס 3 דפי מידע כולל מפה לדף אחד קומפקטי ואפילו ברור. מרוב שמחה לראות אותו שוכח לשאול מה היתה התוצאה של משחק הכדורסל האחרון של מכבי תל-אביב.
איזה כיף, רוני "המוח" ברונר, מתכנן מסלולי הקסם הרגועים, מצטרף לטיול ויוכל להנות ממה שבישל. בתוך קופסה אומנם, אבל גם זה הרבה.

תדריך. שלום, אני אלחנן- המוביל, זאתי קרין – המאספת , זהו ז'ק החובש שלנו,הוראות בטיחות...

יוצאים. בצומת בני דרום מחכה אהוד עם האפריקה טווין, מבסוט מהדיוק של התוכנית "אפילו לא הספקתי להתפננן בתחנה!". 30 דו"גים ושתי קופסאות מגיעים ברוב רעש והמולה לחניון של תחנת דלק יד מרדכי אחרי שנשמו אוויר קריר ונעים של בוקר אביבי. 

מתברר שהמקום הוא נקודת מפגש שניה למאחרי קום. אופנוע אחר אופנוע הם מצטרפים: ויקטור על המוטו-גוצי שתמיד יודע למצוא אותנו, החבורה "של" עובדיה, החמולות: משפחת הבורשטיינים - אורה מעדיפה להיות מורכבת על הבנדיט 1200 של אורן הבן ולא על ה – KLE של אבי.אבי נראה כאילו לא עבר תאונת החלקה ב...תשאלו את אבי; מתי, מיכל והבת; אבא דב טל והבן, שני סטייליסטים שמתחלפים במהלך הטיול בתענוג הרכיבה על ה-500EN; שני האחים לבית בלטרן חיים ורון והחברות נועית ואלכס; ובטוח פיספסתי עוד מישהו. רוב החבר'ה בחוץ, ברחבת החניה הזוהרת מאור נפגשים, מחליפים חוויות, מסתכלים.

יוצאים.51 דו"גים. הכל פורח, הכל ירוק בוהק בגוונים שונים עם פסים צהובים (סביונים?), האוויר יש לו טעם וריח ממכר שאין מילים לתאר – פשוט לנשום. אורנית כמרשלית מופיעה בדרך כלל כמה שניות אחרי כל סימון פניה, זועמת על כל מי שמפריע לה להגיע לראש הטור הארוך-ארוך. אבי בורשטיין, כיאה למסורת הבורשטיינית ארוכת השנים, מתנדב לעזור כמרשל לעת מצוא, וגם הפעם ההתנדבות הספונטנית פותרת נקודות קריטיות בטיול. 

צומת צאלים. שורת דו"גים יפים-יפים מתמרחת על השוליים בתצוגה, על רקע מטע עצי לימון ריחניים. כל כך יפה שכל כמה דקות מישהו עובר לצד השני של הכביש, מתבונן, מצלם, בוהה, פוער פה. יותר מאוחר יתקשר לדובל'ה מצטרף חדש למועדון אחרי שכל היופי הזה נקרה בדרכו.
הנוף מתחלף בהדרגתיות משדות ומישורים פורחים לנוף של גבעות פראיות ומאיימות. הנסיעה במהירות המתונה מעניקה לי כמה שניות חסד של תחושת רכיבה במרחבים אינסופיים ופתוחים. באיזור צומת ירוחם, אבי בורשטיין מאותת לי בתנועת סחיטה שיש לנו בעיה. זה, והתקצרות מפתיעה של הטור מאחור גורמת לנו להפסקה לא מתוכננת. קרין מגיעה לאחר כמה דקות ארוכות. היא השאירה מאחוריה גדי אחד מופתע עם הבעת קלימרו -"אני לא מבין, פעם ראשונה שדבר כזה קורה לי...". מתברר סיפור מענין וסוחט דמעות של רצועת קבלר גלמודה שלאחר שנות שרות רבות - גדי לא יודע כמה –- התאבדה מעל ההרלי שלו. במקביל ובמפתיע באותו מקום קרה ארוע דומה לאחד מהחבר'ה של עובדיה. עם פרוץ התקלה הם ביקשו מקרין לטוס אחר עובדיה ולהחזיר אותו בחזרה "הוא כבר יפתור לנו את הבעיה...". הטיול ממשיך לאחר שגדי מזמין את אבי הגרריסט, חבר מועדון יקר וותיק. והחבר'ה של אתם-יודעים-מי כבר בדרך.
בעין ירקעם. איזה יופי, יש מים שם למטה בתחתית הקניון. קניון קטן, אבל קניון. נהנים מהנוף ומצטערים שלא נוכל להגיע למפל, כי עדנה מחכה לנו עם מאכלי הצבר באורחן "צברי אורלי", צל, שתיה ומטע ענק של צברים מסביב.
אליהם אנחנו מגיעים לאחר נסיעה מרגשת דרך המכתש הגדול. על העליה מהמכתש אני מציץ למטה וזוכה לראות נחש ארוך של דמויות שחורות על רקע הבז' הרב גווני של המכתש, מתפתל לו על העליות  תוך כדי תנועה. רון בלטרן רואה מראה אפילו יותר יפה מלמטה, נושא ראשו למעלה ורואה את כולם בבת אחת "על הסרפנטינות".

אצל עדנה. עיניה מתעגלות למראה כל כך הרבה רעבים. מתפתחת המולה של חניה ומציאת מקומות ישיבה שמהר מאד מתחלפת בקולות לעיסה ושיחה. גדי ואבי הגרריסט צצים במפתיע. גדי הצליח  לפתותו לבוא לטעום.
הדעות על האוכל היחודי -כולו מבוסס על צבר וענפיו-רבות לפחות כמספר המשתתפים: מתחיל מ"לא רוצה , תביאי לי חביתה", דרך "מענין" וכלה ב"מצוין".
בזמן החשבון נעים אומר לי, אחרי שהוא רואה את הסכום הנאה "אופנועים זה כח!" ומזכיר לי בלא יודעין כמה חשוב להיות שייך לקבוצה גדולה של אוהבי ד"וגים. בעוד אני מהרהר בזה, החבילה מתחילה להתפרק לחברותאיות היותר אינטימיות. חלק מעדיפים להשאר ולהמשיך להנות שם. בדרך חזרה צפונה לבאר שבע זוכים לעוד טעימה של נגב פורח, לפני שמשאירים עוד חבילה של אנשים יקרים, אורנית ביניהם ביציאה מבאר שבע, להנות מהקפה השחור תוצרת טל ועידן.
 
וכך אני מוצא עצמי נוסע צפונה לאור השמש השוקעת שמאירה את הירוק מסביב בתאורה דרמטית, מלא ברשמים ותחושות שמילים קצרות מלתאר. אני מגיע לקפה ההפוך בצומת מסמיה, אומר תודה לכל מי שהגיע, ובלב תודה לרוני על עוד מסלול יפהפה, לקרין, אורנית ואבי בורשטיין על ההתרוצצות והעזרה ללא סוף ,לגדי גורפינקל ויעקב בכר על הסבלנות וההערות הקונסטרוקטיביות.

אלחנן שרון