סיפור קא"ו אוקטובר 2002

הפרה קאו געתה עוד מווווווו אחד ארוך ועצוב לחלל המכלאה.
כן, גם פרות מרגישות כי סופן קרב. בעוד מספר שעות תשחט קאו ובשרה יופרד לשוקיים, חזה, איברים פנימיים ועוד כהנה וכהנה.
קאו לא רצתה בזאת. כמו כל יצור חי פעם בה יצר החיים. היא מעדיפה לגרוס עשב ולהעלות גרה מקיבה לקיבה. יש בה עוד המון מוווואים לגעות, וגם העגלה שלה, קאו ג'וניור, מחכה לה לשווא ברפת.
מחשבות עצובות אלו גרמו לה לשלוח לחלל האוויר עוד מוווווו ארוך ומעורר רחמים, ודמעה גדולה זלגה מעינה.
בורא עולם (שגם הוא צמחוני), מסתכל בדרך כלל על כל האנשים אוכלי הבשר בעצב רב. בעיניו, התיקון של כל אדם הוא מידת הרחמים והחמלה שבו כלפי עצמו וסביבתו. הבורא יצר את האדם כך שיוכל להיזון מכל טוב הארץ ללא בשר, אך היום, בעידן של אלימות, מלחמות וחוסר חמלה, האדם הורג לא רק האחד את רעהו, הוא אף אינו שם ליבו לגעיית פרה העומדת להשחט.
ואז החליט הבורא לבצע מעשה. הוא אינו נוהג לשנות סדרי עולם (גם לו יש עקרונות), אך הוא יכול להעביר מסר לקאו, על מנת לנחמה מעט.
קאו עצרה באמצע מווו נוסף, נפעמת. בעלי חיים (וגם ילדים) מרגישים בנוכחותו של הבורא בשל תמימותם.
"קאו, יציר בריאה יקר שלי", דיבר אליה הבורא, "אל תתעצבי. זהו גורלך ועלייך להשלים אתו".
(פה אתם בטח מצפים שקאו תענה לו, אבל פרות אינן יכולות לדבר, רק לגעות. לכן בהתה קאו בשקט בבורא, והקשיבה).
"איני יכול לשנות גורל זה" המשיך הבורא, "אבל אני יכול לשפר אותו. בשבת הקרובה יוצא טיול הרגועים של קא"ו, בדיוק כמו שמך. אני עוקב אחר הטיולים האלו ומשגיח על הרוכבים בו כבר זמן רב. רואה איך הם נוסעים בשמחה, מטיילים בארץ הקודש בניחותא, מתוך חברות אמיתית ונתינה, ממש יהלום בתכשיט של העולם. בטיול הקרוב הם נוסעים לכיוון צפון הארץ הנבחרת לפיקניק של סוף הקיץ, ומתכוונים לאכול בשר. את הבשר יכין אייל גרון שנתתי לו מתת נהדרת בחייו -  את היכולת להכין מאכלים בעלי טעם נפלא. אני יכול לדאוג כי בשרך ייאכל שם. האם את רוצה בזאת?"
קאו הייתה מעדיפה כמובן להישאר בחיים, אך אם כבר למות ולהיאכל, מוטב כך. לכן הנהנה בראשה הגדול כדרך שפרות עושות להביע את שביעות רצונן, ונחמה קטנה מילאה את ליבה.
וכך, לאחר שיצאו 41 אופנועים מהמרכז, לאחר שחנו ארוחת בוקר מרעננת באנדרטת משמר הגבול, ולאחר שהתפתלו בכבישי הצפון המרהיבים, וחנו בחניון ליד גבעת הרקפות, הניחו את בשרה של קאו על האש, ולאחר שחרכו אותו כהלכה, אכלו אותו לתאבון.
ענת גרון וקרין כהן שתמכו לוגיסטית באייל אכלו סטייקים משוק שמאל אחורית. 
משה "אופנוגרר" (סיפק ביטוח גרר לטיול) ומשפחתו אכלו חלק משוק ימין אחורית.
אורן קוסלובסקי  שפרסם את הטיול אכל חלק מגבה של קאו.
איציק בורד (מאסף) וז'ק סודאי (חובש) אכלו חלק מליבה של הפרה המסכנה.

קוקי על הסוזוקי (פירסום הטיול) שעשתה את התיקון שלה ואינה אוכלת בשר,
ויובל קנון (פרסום,מירשול ותמיכה לוגיסטית) שחושב שבעלי חיים מקומם בטבע ולא על צלחת אכלו סלטים ושניצלים צמחיים.

ומבזק לסיום (בעצם שני מבזקים).
הראשון-נמצא האמיץ הראשון שנענה לבקשת קארין לטעום מהמשקה מעורר התאווה אותו היא מביאה וצורכת כל טיול – לא נצפו נפגעים, רק ליקוקי שפתיים ולשון.
והמבזק השני מפי כתבנו לעניינים מעין אלו, יובל קוק - 
 נצפתה התברברות באורחן אלייקים. חלק מהרוכבים פנו לתדלק, וחלק חשבו לתומם כי מתוכננת במקום עצירה, ופנו ישירות למזנון – גם כאן לא נצפו נפגעים.
והודעה אחרונה- טיול חודש נובמבר (שבו לא ייאכלו יצורים חיים באופן מאורגן) ייערך ב-23.11  ויהיה לכוון מרכז הארץ והדרום הקרוב.
כתב: יובל קנון
הוסיף קרדיטים: אלחנן שרון
תודות נוספות:
·	הצעת מקום הפיקניק: יובל קוק.
·	סימון הצמתים : גנדי דבוירין, יריב נחשון, וקובי קרין
·	הערות קונסטרוקטיביות: לבילבי, גדי גורפינקל ואמיר ארמן
·	ואם שכחתי מישהו – סליחה.

אלחנן שרון